Превод: Ledenata SubsTeam bukvi.bg (Registered Trademark)
Къде е шибаният дилижанс?
Не идва ли от тази посока?
Зависи къде отивате.
Разбира се, че на Запад, както всички останали.
Вие не ли? - Не.
Заминавам.
Времето ми тук свърши.
Защо говорите така?
Всичко си има край.
Дойдох тук да нахраня с религията диваците.
Старах се, колкото можах.
Но тя не им трябва.
Поне на тези, които срещнах.
Не ги виня.
И така има много християни.
Не ни трябват повече.
Видяхте ли истински апачи в пустошта?
Да.
А шайени? - Да.
А шошони?
Не.
А команчи?
Да.
И какви са те?
Не съм виждал нито един.
Не знам.
Някои са боклуци, други са нищо.
Както всички хора, предполагам.
А вие защо сте тук?
За ново начало.
Искам...
да приключа с тъмното минало.
Тоест? - Знаете... просто...
трудни времена. Трудни времена у дома.
Освен това,
жена ми умря по време на раждане.
Не ви е провървяло.
Да, това е тежка загуба.
Затова аз...
имах нужда от ново начало.
Мразя да разочаровам,
но тук няма да сте много по-добре.
Нещата може да бъдат скапани...
по нов, очарователен начин.
Да...
Боже, да гори в ада...
всичко това.
Къде е проклетият дилижанс?
Добре.
Дръж, синко.
Предлага ти се предимство.
Библия. Липсват страници.
Отидоха за подпалки и цигари.
И за тоалетна.
Хубава жилетка.
Добра тъкан.
Ето. По дяволите, къде мушнах часовника?
Взимай всичко, копеле.
Господи!
Адиос, амиго!
Господи, идвам! Идвам!
Боже всемогъщи!
ДЕВОЙКА
Може ли бира, моля? - Има само уиски.
Ще свърши работа.
Благодаря.
Какво? Това е хубаво уиски.
Не става въпрос за уискито, а за мен.
Какво, слабак ли си?
Стомахът ми бунтува... понякога.
Значи стомахът ти е слаб.
Явно е така. - Спокойно!
Бъзикам се, приятел.
Нещо против, ако аз... - Разбира се, моля.
Задължен съм ти.
Та... защо дойде при нас? - По работа.
Поредният бизнесмен.
Да. -Добре, ако се интересуваш,
имаме събиране довечера.
Матилда... Само долар и половина.
За новак е добър начин да се впише сред местните.
Благодаря, но аз... съм сгоден.
Изглежда не само стомахът ти е слаб.
Може би си прав.
Всъщност, търся човек на име пастор Хенри.
Познавате ли го, джентълмени? - Свещеник?
Не е ли този тип, който повръщаше в ъгъла?
Същият. - Боже...
Сигурни ли сте, че това е пастор Хенри? - Така се представи.
Обаче нямаше якичка.
Как се нарича якичката на пасторите? - Откъде да знам?
Както и да се казва, не изглеждаше добре.
Адамовата ми ябълка е твърде голяма за такова нещо.
Мамка му, гледай колко е голяма.
Да, не е малка. Виж моята.
Да, и твоята е доста яка.
Не обичам, когато бръснарят я жули.
Покажи твоята.
Не знам точно, но мисля, че е среден размер.
Случайно да знаете къде мога да намеря пастора по това време?
Вероятно на брега.
Отиде натам, когато излезе оттук. - Добре, ще го потърся там.
Задължен съм ви.
Не идваш за спасение на душата, нали?
Защото явно си на грешния път.
Пастор Хенри?
Пастор Хенри, вие ли сте?
Казвам се Самюъл Алабастър.
Познато ли ви е името? - Да.
Получихте ли телеграмата с потвърждението ми?
Да, получих я.
Тук някъде...
беше.
Ето я. - Тогава защо се налага да ви търся,
като знаете къде трябва да сте? - Само...
малко почивах, докато ви чакам.
Глупости.
Това говори за вашия непрофесионализъм.
Извинете за френския ми.
Здравейте.
Просветна ли ви? - Като през прозорец, благодаря.
Няма за какво.
Взех 50 цента от заплатата ви.
Ето вашите 29 долара...
и 50 цента.
Ще получите още 30, когато приключим и ще станат 60,
както написах в телеграмата.
Точно ли са? - Да, благодаря, всичко е точно.
Добро утро.
Какво е това?
Кон-джудже. Казва се Карамелче.
Много е рядък.
Даже уникален.
Тя е истинско парче.
На обикновените коне не дават имена. Те са...
обикновени.
Не казахте ли, че отиваме в града? - Е...
Защо мислите, че ви плащам толкова?
За престъпления като мошеничество, удушавания
и педерастия...
присъдата се изпълнява.
Сълзите, които
трудно се сдържат.
Сърцето ми сега е пълно.
Казвам сбогом
за много време.
Ще се срещнем ли отново? Не знам.
Фактически, сега сме на индианска земя?
Фактически, наоколо са индиански земи.
Вие какъв пастор сте?
Съвсем обикновен.
Предполагам, че аз все още съм неофит.
Нещо като новак?
Не знам точно, но звучи хубаво.
Чух го в Балтимор.
В Балтимор? Оттам ли сте? - Да.
Никога не съм бил на изток.
Там добре ли е? - Добре е.
Сигурен съм, че след 20 години и тук ще е такова.
Ела тук.
Добро момиче.
Значи, Карамелче е сватбен подарък?
Да. Тя отдавна мечтае за такъв кон.
Трудно го намерих.
А как се казва годеницата ви? - Пенелъпи.
Не го ли написах в телеграмата? - Не, само споменахте сватбата.
Скоро тя ще стане мисис Пенелъпи Алабастър.
О, вие сте щастливец!
Истинска красавица. - Най-хубавото момиче на света.
Като цвете. Красива...
мека, с нежна кожа.
Умна.
Мисли правилно, готви. Може да чете...
Добре се целува и в леглото е добра.
Какво още може да се желае?
Изглежда, наистина ви е провървяло. - Да. И искам всичко да мине...
като по масло.
Намерих го.
Красив е, нали? - Много.
Знаете, бракът е сериозна работа.
Сложно е.
Понякога не върви така, както ни се иска.
Мисля, че тя е готова за това.
Както и аз.
Да бъдем заедно завинаги.
Вижте.
Острие на стрела? - Да, много остро.
Ако искате, можете да го подарите на Пенелъпи.
Прекалено банално.
Обаче задължаващо. - Добре.
Ценя това, че се съгласихте да дойдете с мен.
И аз...
моля за извинение за неразбирането относно пътуването.
Няма проблем. Даже...
даже се радвам, че дойдохте. Тук...
е толкова спокойно.
Това...
е полезно за душата, предполагам. - Много правилно.
Мога ли да споделя нещо с вас? Написах малка балада за Пенелъпи.
Искам да й я изпея, след като се обвържем.
Тя...
нарича се "Медна кифла".
Сърцето ти
бие
в унисон с моето,
когато сме разделени.
Моя медна кифличке.
Обичам те.
Не виждаш ли?
Моя медна кифличке.
Ти си моята медна кифличка.
Моя медна кифличке.
Искам да си само моя.
Ти си подкова за копитото ми.
И сега определено знам,
че ти си моята медна кифличка.
Една, единствена за мен.
Медна кифличка, медна кифличка.
Моя медна кифличка.
Много красива песен. - Благодаря.
Вие сте истински трубадур.
По дяволите... по дяволите!
Руфъс!
Самюъл!
Самюъл, добре ли сте?
Какво стана? - Нека малко се свестя.
Какво стана?
Дайте ми манерката.
Какво стана?
Пенелъпи.
Отвлекли са я.
В смисъл? - Тя е истинска красавица.
Видяхте снимката.
Отвлече я един мръсен кучи син.
Кой? - Антон Корнел.
Него ли гонихте? - Не, това беше брат му, Руфъс.
И той е мръсен кучи син.
Трябваше да му попреча, преди да предупреди копелето.
И попречихте ли? - Да.
Догоних го.
Защо не се обърнахте към шерифа, когато се случи?
Към шерифа? Какъв шериф? Това е Дивият Запад.
Тук няма никакви закони. Не исках да намесвам властите.
А защо не събрахте хайка? - Наемници?
Приятелю, те са непредсказуеми.
Исках всичко да мине без много шум.
Затова не ви казах детайлите.
Това отвличане е най-лошото нещо, което ми се е случвало.
Тук вътре... всичко ме боли.
Все едно имам язва.
Това, което искам, е да спася Пенелъпи,
да се оженим в законен брак и да си живеем.
Не исках много.
Само да живея спокойно
и да не преча на никого.
Но този кучи син дойде и развали всичко.
Наистина съжалявам да чуя това.
Пасторе, позволете да ви попитам. Вярвате ли в дявола?
Този, който е от плът и кръв
може ли да е истинско превъплъщение на дявола?
Не знам. - Защо? Вие сте пастор.
Добре, да опитаме друго.
Някога обичали ли сте истински?
Нямам предвид курва за една нощ.
Говоря за неугасима страст към тази,
която за вас е най-скъпа на света.
Обичал ли сте? - Разбира се.
Сега си представете, че някакъв боклук ви я е отнел.
Единствено по причина, че е истински дявол.
Не съм от тези, които ще седят и ще гледат как се руши животът им.
Смятам да взема съдбата си в свои ръце.
Разбирате ли? - Съчувствам ви, Самюъл,
но не съм се съгласявал на това.
Съгласих се да ви свържа в законен брак, да проведа церемонията и толкова.
Извинете, не мога да направя това. - Защото сте в отпуск
или защото не вярвате в любовта? - Това е глупав въпрос.
Вярвате ли в истинската любов или не?
Разбира се, че вярвам, но не мога!
Не бъдете страхливец.
Къде отивате?
Сам няма да намерите обратния път.
Не съм картограф, но мога да се върна по пътя, по който дойдохме.
Добре.
Ще ви платя още. Да вдигнем до 150.
Вижте... моля ви. Пенелъпи е всичко, което имам.
Не съм смелчага! Това не ми харесва.
Аз съм обикновен мъж. Мъж, който вярва в любовта, просто е.
И всичко, което искам от вас е да ни ожените, както трябва.
Ако за вас не е достатъчно убедително, то съм готов да вдигна цената.
Имам пари.
Сто и петдесет американски долара в брой?
Имате думата ми.
По дяволите, нервите ми са накрая!
Някога танцувал ли сте кекуок? /танц с кейк/
Не. - С Пенелопа се срещнахме на танците.
Хареса ми торта №6.
Казах й, че е №9, защото беше нейната, а тя ми харесваше.
Беше любов от пръв поглед.
Тя направи орехов пай. Аз се пошегувах: "Правилно ли е?"
Това е кекуок, а не пайуолк. /разходка с кейк/
Тя се засмя и каза, че съм забавен.
Най-хубавият орехов пай, който съм ял.
Изглежда сме по-близо, отколкото мислех.
Дий!
Целият съм като на тръни.
Аз също.
По две причини.
И аз имам предсватбена треска.
Това е голям ангажимент.
Съдбоносен. За цял живот.
Няма път назад. - Никога не е късно да размислиш.
Няма нищо срамно, ако не си сигурен.
Трябва да правим най-доброто за нас. - Не, съвсем сигурен съм.
А и тя се нуждае от мен.
Мъжът не трябва да изоставя жена в беда.
Не искам да съм песимист, но...
но вие допускате вероятност, че те...
Знаете...
че е загинала?
Това е невъзможно.
Ясно? Дори не си го помисляйте.
Не изглежда тук да има някой.
Да, но те може да са, където и да е.
Трябва да сме много внимателни.
Антон е хитро копеле.
Добре, планът е такъв.
Всичко ще е бързо и просто.
Оставяме конете тук и отивате в края на гората с Карамелче,
където ще ме чакате.
На три, ще започна да се изкачвам към къщата.
Ще мина отзад, ще заобиколя, а после ще нахълтам през предната врата.
Ако Антон е там, ще се оправя с него.
После ще развържа Пенелъпи и ще й помогна да избяга.
После, ако е чисто, ще застана на колене и ще я помоля да се омъжи за мен.
Ще й сложа пръстен на този пръст, а вие ще излезете от гората с китарата
и Карамелче.
И ще проведете церемонията.
Добре.
А какво ще правим, ако Антон не е вътре?
Във всички случаи, трябва да се оглеждаме.
Особено сега.
Може да има засада.
Ще се наложи да ме прикривате.
В смисъл?
Вземете "Уинчестър", а аз ще взема "Скофийлд".
Казах ви, че не съм наемник!
Моля ви само да ме прикривате.
Ясно? За безопасност. - Не дойдох тук да стрелям!
Знам това много добре. И аз не съм.
Но не забравяйте, че е заложен животът на жена.
Моля само да стоите в храстите и да ме прикривате, нищо повече.
Ако не искате да го направите за мен, то го направете за Пенелъпи.
Всичко ще свърши бързо.
Можете ли да се целите, да натиснете спусъка?
Да, знам. Просто...
Искате ли да се помолите? За късмет и защита?
Не, да приключваме бързо.
Готови ли сте? - Какво?
Добре, аз тръгвам.
Не!
Умри, подло копеле!
Пенелъпи! Моята Пенелъпи! Хубавото ми момиче!
Всичко е наред. Всичко свърши, в безопасност си.
Ти си в безопасност. В безопасност си.
Не!
Не, не...
Пенелъпи... знаеш...
знаеш, че те обичам с цялото си сърце.
И...
те моля да станеш моя законна жена.
Как смееш?!
Знам, че с теб трябваше да преживеем много несгоди.
Но сега...
всичко свърши.
Можем заедно да започнем всичко отначало.
Сигурно спя. - Пенелъпи...
Ще те обичам до края на дните си.
Кълна се.
Ах, ти, кучи син!
Мразя те!
Пенелъпи, какво ти става? - Мразя те!
Пенелъпи!
Защо?
Пенелъпи, моля те, недей!
Бъди проклет! - Какво правиш?
Бяхме толкова щастливи.
Знам! Помня всичко.
Пенелъпи... - Не ме пипай!
Пасторе...
Елате... елате тук, пасторе.
Елате по-бързо. - Кой е този, по дяволите?
Елате тук. Чакай, дай ми...
Кой е с теб, по дяволите? - Нека ти обясня.
Вече се погрижих за всичко. Само ме изслушай.
Това е пастор Хенри, който доведох тук,
за да ни венчае официално.
За да е всичко, както трябва.
Не приближавайте! - Няма, няма!
Стойте там. - Стоя, стоя!
Пенелъпи! Какво правиш?
Това е сватбеният ти подарък! Конче-джудже! Нарекох я Карамелче.
Защото това са любимите ти бонбони.
Знам, че винаги си си обичала, макар да не е подходящо име за кон.
Карамелче звучи много добре. - Не ми трябва твоят подарък.
Исках да ти поднеса нещо специално, лично,
за да ти покажа какво чувствам.
Ти каза, че понито е най-милото и прекрасно създание на света.
Не съм казвала такова нещо. - Да, каза го!
Не съм! - Да, каза го в Сент Луис!
Никога не съм казвала такова нещо. Най-много, че изглеждат интересни.
Какво? - Спри да слагаш думи в устата ми.
Мадам, изслушайте ме! Аз нямам нищо общо.
Нямам идея какво става!
Чакайте, чакайте минутка. Зарязвате ли ме?
Вие ми казахте, че вярвате в любовта.
Казахте, че вярвате в нея с цялото си сърце.
Между нас няма нищо. Да си го кажем високо и ясно.
Мислех, че добре те познавам, Самюъл.
Но съм грешала.
Не можеш...
Не можеш да отречеш, че между нас имаше силна любов.
Истинска любов! Любов, която преодолява всичко.
С Антон имахме истинска любов. И ти ми го отне!
Не! Той те открадна от мен и си плати за това!
Нищо не е откраднал, чуваш ли? Бях щастлива с него.
Това беше най-щастливото време в моя живот!
С Антон? С Антон Корнел?
Антон Корнел!
С това развратно, подло копеле!
Не смей да говориш така за него! - Как...
Как не разбираш, че той те използваше?
Тук аз съм добрия! Дойдох да те спася! - Не трябваше да ме спасяваш!
Скъпа, защо правиш това с мен? - Млъкни!
Никога не съм те обичала.
Чуваш ли? Чу ли ме най-накрая?
Добре.
Не съм разбрал намеците ти. - Нямаше никакви намеци!
Ти си отрова! Трябваше да те застрелям!
Застреляй ме...
След като съм такъв... ужасен човек.
Ако съм най-лошият човек на света!
Ако ме смяташ за боклук,
а не за човек, то хайде, стреляй!
Точно в разбитото ми сърце.
Не си заслужава.
Искам да живееш с това, което направи
и вечно да завиждаш на любовта, която разруши.
Искам това да те мъчи през целия ти оставащ живот.
Не!
Бъди проклет!
Какво гледате? - Той каза, че са ви отвлекли.
И че вие сте му годеница,
че иска да ви спаси и веднага да се венчае пред Божието лице.
Само това знам, кълна се в Бог.
Аз съм само пастор-неофит, който опита да помогне на момчето.
Не съм се наговорил с него, ако така си мислите, а съм жертва.
Запознахме се наскоро и му повярвах! - Искам да не говорите,
докато не ви кажа, чухте ли?
След като можете да венчавате,
значи можете и да погребвате, нали?
Предполагам, че да, мадам.
Стига ли толкова, мадам? - Копайте по-дълбоко,
за да не го изровят животните.
А Самюъл?
Да го ядат, не ми пука за него.
Как се прави? Аз ли да започна или вие?
По-добре вие.
Антон...
Ти беше добър мъж.
Много те обичах.
Повече, отколкото може да се опише с думи.
Убива ме мисълта, че няма да доживеем до старост,
няма да сме заедно всеки ден,
да имаме семейство, медна мина...
Никога няма да те забравя, моя сладка, скъпа любов.
Надявам се, че ще имаш блаженството на небесата,
докато Самюъл гори в ада.
А къде е останалото?
В главата ми. Там е много по-искрено.
Тогава започвайте.
Слушайте, слушайте!
Тук лежи Антон...
Корнел.
Тук лежи Антон Корнел.
Той беше смел... достоен човек...
и съпруг.
Не заслужаваше такава участ.
Това е ужасна, глупава бъркотия.
По вина на Самюъл.
В името на всичко свято,
нека Антон Корнел...
да почива в мир
вовеки веков...
до Второто пришествие.
Прах при праха, пепел при пепелта и така нататък, и така нататък.
Амин. - Амин.
Какво правите?
Той ми е длъжник.
Длъжник ми е за венчавка.
Ако искате, ще ви дам половината. Мога да ви дам и пръстен.
Не искам нищо от него.
И какво ще стане сега?
Нищо.
Заминавам.
Ами аз?
Какво за вас?
Мис Пенелъпи?
- Какво?
Мис Пенелъпи, аз... имам затруднение.
Отчитайки, че тоалетната е заета,
бих искал...
да отида по нужда в гората прилично и незабележимо,
доколкото е възможно.
Нали не сте против?
По малка или по голяма?
Ако искате по малка, може и тук.
По голяма.
Пасторе?
Ако е алкохол, може ли глътка?
Имам нужда.
Не сте истински свещеник, нали?
Само за медицински цели.
Не се наливайте.
Връщаме ли се в града?
Мисля, че да.
Може да намеря това, което ми отнехте.
Ако е така, преодолейте го.
Аз не се боря.
Да спрем за минутка.
Чакай тук. Виждам всичко, така че без глупости.
Мис Пенелъпи, добре ли сте?
Чувствам колко е дълбока болката ви
и разбирам през какво минавате
И аз страдам.
Терзаят ме собствени демони.
Няма да го разберете.
Искам да помогна, ако може.
Във всички случаи,
вие сте прелестна.
Божествена... и деликатна,
нежна като цвете, както казваше Самюъл.
Това ли е? - Не, не, не, аз не...
Защото не ми трябват глупавите ви утешения, ясно?
Добре, добре.
А сега изчезвайте, докато не съм ви отнесла главата.
Разбрах. Тръгвам.
И си вземете динамита обратно.
Не искам да нося със себе си динамит.
Ще си взема динамита обратно.
Къде е Карамелче?
Не знам. - Тук е пълно с хищници.
Карамелче!
- Карамелче!
Карамелче!
Ето я!
Добре ли е? - Не знам, май да.
Пенелъпи!
Руфъс.
Видях да влизаш в гората и те проследих.
Избягваш ли ме? - Какви ги говориш? Разбира се, че не.
Какво е станало с теб? - А ти как мислиш?
Самюъл? Кога?
Удари ме в камъка и ме остави да умра.
Разбих си главата.
Мравките изпиха кръвта ми.
Проклетите мравки. Какво лошо съм им направил?
Нека погледна раната ти.
Знаеш какво е станало с мен, нали?
Имаш ли идея какво преживях?
Антон е мъртъв, нали?
Много съжалявам.
Видях гроба.
Може да не знам да чета, но знам как изглежда буквата "А".
Радвам се, че Самюъл също е мъртъв. Отиде в ада.
А брат ти сега е на небето,
на голям мек облак.
Всичко е по твоя вина.
Ти си поредната проклета черна вдовица.
Проваляш всичко, до което се докоснеш! - Хей! Разбирам, че те боли и си ядосан,
но това не ти дава право да ми говориш такива неща.
Аз не съм тук. Продължавайте.
Излизай! Жалък бял страхливец.
Сър, сър, чуйте ме!
Като духовно лице, мога да гарантирам...
че с тази лейди нямаме нищо общо. - Млъквай, мамка му!
Знам, че си се сдушил със Самюъл.
Знам какво става тук. Всички сте се наговорили!
Руфъс, трябва да се успокоиш и да мислиш разумно.
Знаеш ли колко много те обичаше брат ми?
Мислех, че между вас е истинско. - Така беше!
Откъде Самюъл знаеше къде да ви търси? Ти си му казала!
Не искаше ли да избягаш от всички? - Не!
Кой още може да знае за това? - Нямам идея!
Не съм го виждала от почти две години.
Не съм и мислила, че може да направи това.
Тогава защо се мотаеш със съучастника му?
Не е съучастник! - Сър, кълна се, че не съм съучастник.
Аз съм никой. - Дрън-дрън!
Тогава какъв свещеник сте?
Руфъс, успокой се и ме чуй. - Големият ми брат си отиде.
И за това си виновна ти.
Не си тази, за която те смятах.
Подведе ме. Подведе и Антон.
С Антон, разбира се, имахме проблеми като при всяка двойка,
но аз обичах брат ти много. Имахме прекрасни отношения.
Как да ти го набия в дървената глава?
Руфъс, чуйте я. Тя казва истината.
Самюъл е виновен за всичко! - По дяволите, млъквай, проповеднико!
Руфъс!
Нали знаеш какво е прието в такива случаи?
Какво? - Ами...
когато жената остане вдовица,
тя...
обичайно...
се жени за брата...
на убития.
Мравките да не са ти изяли мозъка?
Ти съвсем си откачил!
Такъв е законът на прерията. - Не, Руфъс.
Няма закон или уговорка и няма да се омъжа за теб.
Така ли? Моята мелничка смята друго.
Това е естествено!
И свещеникът е тук, така че всичко ще е законно.
После ще го обеся, за да отмъстя за брат си.
А после с теб ще започнем отначало.
И ще продължим планове за медна мина, които имахте с Антон.
Руфъс... - Ставай! С вдигнати ръце!
Не се шегувам!
И без глупости.
Ще го направим сега.
Проклятие...
Някой знае ли как се прави примка? - Аз съм зле с възлите.
Руфъс, спри. Това е безумие. Ти не си такъв!
По дяволите!
Щом е така, ще ви застрелям и двамата и ще ви оставя да издъхнете.
Минах през ада. Стига ми толкова! - Очаквам дете!
Не знаеше ли?
Не, не е така. - От два месеца.
Ако ме убиеш, ще убиеш и племенника си.
Способен ли си на това?
Откъде да знам, че е мой племенник?
Омръзна ми да те убеждавам колко много обичах брат ти.
Знаеше и видя всичко и ако продължаваш да се съмняваш
в искреността на чувствата ми, то върви по дяволите!
Не искам да те нараня, но няма да позволя да ме унижаваш повече.
Този тип случайно се оказа на мястото
глупав пастор, това е всичко.
И ако мислиш, че съм била с него,
тогава си по-голям дебил, отколкото мислех.
Сега отивам в града на преглед при доктора,
а ти ще ни пуснеш без всякакви спорове.
После ще се върнеш у дома,
ще издоиш козата и ще започнеш нов живот сам, ясно?
Това е най-доброто, което позволява тази ситуация.
Момче или момиче?
Не знам.
Винаги съм искал да стана чичо.
Руфъс!
Ти защо...
защо постъпи така с мен?
Нищо не съм направила. Ти си ми девер, по дяволите!
Ти си дяволски красива.
Като праскова.
Антон винаги е имал прасковки.
За мен само круши. Като цяло, гнили.
Добре ли сте, мадам?
Кой сте вие? Защо го направихте?
Захария Бягащата мечка е името ми.
Направих го, защото бяхте в опасност.
Всичко беше под контрол!
Той само искаше да ни спаси, Пенелъпи. - Нямам нужда да ме спасяват!
Моля ви, мадам.
Много съм ви благодарен.
Това...
е границата на моята територия.
Ако някой се пробва, ще сбърка.
Това беше едно от най-вкусните неща, които съм опитвал.
Благодаря.
А да имате случайно огнена вода?
Не бих отказал.
Не.
Тази бяла жена... отвлечена ли е?
Предполагам...
че и така може да се каже.
Тя сама се е отвлякла. - О, разбирам.
Знаете ли, никога не съм срещал...
истински индианци преди.
Или благородни диваци от всякакъв вид.
Значи е щастливият ви ден.
От кое племе сте?
Може ли да позная? - Не.
Разбирам. Само за просветени е.
Имам предложение за вас.
Седя тук... като празен съд...
Бездуховен неофит с бледо лице.
И смирено ви моля да ме вземете с вас
на мястото, което наричате дом.
Типи, вигвам,
пещера, каквото и да е.
Научете ме на вашия език,
покажете ми традициите
и споделете с мен мъдростта на хората ви.
Ще ви бъда вечно благодарен.
Мисля, че ще е полезно и за двама ни.
Дори бялата лейди нищо да не каже.
Просто ще се измъкнем под прикритието на тъмнината.
Имам нещо за вас.
Острие на стрела.
Какво не ви е наред?
Трябва ми нов живот.
Ще ви дам да ме скалпирате. - Защо? Защо да го правя?
Не знам.
Имам голяма нужда да започна всичко отначало.
Хайде да поспим.
Добре.
Хубава идея.
Ставай!
Индианецът е избягал през нощта. Взел е твоят кон и този на Руфъс.
И моето муле.
По дяволите!
Това е подло.
Как можа да постъпи така?
Ти наистина ли си свещеник?
Не и в общоприетия смисъл.
Но в душата ми се чувствам такъв.
А ти наистина ли очакваш дете?
Не.
Макар че не е твоя работа.
Бих искала, но не съм.
Е, тук пътищата ни се разделя.
Сега?
Да.
Писна ми.
Искаш да размисля ли?
Не.
Ще вземеш ли Карамелче?
Не.
Аз знам, че не знам много, но това, което знам, ми стига,
за да искам да забравя.
Много съжалявам.
Пенелъпи, чакай!
Пенелъпи!
Моля те!
Пенелъпи...
Стоя и си мисля...
Какво да правя занапред?
Къде да отида? - Това не са мои проблеми.
Да, но виждам, че и ти мислиш същото.
Дойдох тук за ново начало.
Но това е... трудно...
затова съм непривлекателен...
и ужасно самотен.
Погледни тази пустош наоколо.
Колко трудно е да срещнеш близък човек!
Такъв, на когото можеш да се довериш.
Разбираш ли?
Толкова е лошо...
Няма никой, който да ме обича.
Дори повече...
Няма някой, когото аз също да обичам.
В светлината на суровата действителност,
че ни събраха неприятни обстоятелства,
не е ли разумно да се обединим, за да противостоим заедно
на враждебната среда?
Жена ми умря при раждането.
Всичко, което искам, е любов.
Да обичам и да живея. Това е всичко, което искам.
Не си сам в това.
bukvi.bg (Registered Trademark) Bulgarian Translator Zone 2018